www.HoundDawgs.org
JOSSAIN ATLANTILLA VUOSIA SITTEN
Tarinat alkavat aina niin, että joku tomppeli sanoo:
"Olipa kerran" tai "Tarun mukaan". Oletteko huomanneet?
Isä sanoi, että useimmat tarinat eivät ole totta -
ja alkavat odottamattomalla tavalla.
Oikeasti ne alkavat tavallisena päivänä...
...tavallisesta ihmisestä.
Jos löydät tämän, olen kuollut. Palauta seuraavaan osoitteeseen.
Tämä on sellainen tarina.
Penny?
Oletko nähnyt ruskeita kävelykenkiäni? - Olen.
Missä ne ovat? - Heitin ne pois.
Miksi? - Ne ovat ruskeat kävelykengät.
Mitä laitan töihin? - Katso sängyn alle, kulta.
Mikä tämä on?
No?
En voi panna violetteja lenkkareita. - Ne ovat aniliininpunaiset.
Usko minua. Ne ovat sairaan hienot.
Ovatko? - Kokeile jotain uutta.
Kaipaat tyylipäivitystä.
Oletko myöhään töissä? - Se riippuu.
Jos suunnitelmastani pidetään, pääsen aloittamaan heti.
Jos sitä vihataan, se olisi noloa.
Minulla on paljon paineita.
Älä huoli. He pitävät sinua loistavana.
Olen ylpeä sinusta.
Jos olet oikeassa, saan ylennyksen. Voimme remontoida keittiön.
Tai voit viedä minut lupaamaasi reissuun. -Tiedän.
Mennään ensi kuussa. - Ensi kuu ei käy.
Ai niin.
Ei tietenkään.
Oletko nähnyt sitä tyttöä, joka on tonkinut roskiamme?
Mitä tyttöä? - 14 -15 -vuotiasta.
Kivan näköinen. Hän on tehnyt sitä pari viikkoa.
Pitäisi kai jutella hänelle.
Jos näet hänet, auta häntä. - Oletko nähnyt...
Lupaa. - Minä lupaan.
Oletko nähnyt...? - Takanreunustalla.
Mennäänkö lounaalle? - Menen äidin kanssa.
Ja sen jälkeen lääkäriin. - Julianko? Milloin puhuitte viimeksi?
Vihaisia meilejä lukuun ottamatta pari kuukautta sitten.
Haluatko, että tulen mukaan? Uhmataan myrskyä yhdessä.
Säästän sinut kidutukselta. Hän ei varmaan edes tule.
Rakastan sinua. Nähdään. - Anna suukko.
Anteeksi.
Kulta, ovi on lukossa. - Salasana?
Älä viitsi. Olen nyt jo myöhässä.
Älä ole tylsimys. Näetkö tuon?
Laitan huuleni tuohon. Lasken kolmeen. Sulje silmät.
Ovatko ne kiinni? - Ovat.
Hyvä on.
Yksi.
Kaksi.
Kolme.
Rakastan sinua, mutta olet sekopää. - Sinulla on violetit lenkkarit.
Nähdään. - Hei hei.
Henry oli tavallinen kaveri. Kävi töissä ja maksoi laskut.
Hänellä oli suunnitelma jokaiselle päivälle.
Hän tiesi tarkkaan, miten se kuluisi.
Hän ei arvannut, että tämä päivä ei olisi samanlainen kuin muut.
Että siitä tulisi erilainen.
JONAIN PÄIVÄNÄ TÄSSÄ OLEMME ME
OLE ROHKEA!
Hemmetti.
Eikö siitä pidetä? - Pahempaa.
He rakastavat sitä. Rakastavat!
Jos en tee sinusta kumppaniani, joku muu varastaa sinut.
Heti kun sopimus on selvä, laaditaan paperit.
Hyvää työtä, Henry. - Kiitos.
Mielenkiintoinen kenkävalinta.
Sain ne vaimoltani. Ne ovat aniliininpunaiset.
Isä oli merimies. Hän sanoi, että tuuli on kuin villihevonen.
Sitä ei voi kesyttää. Sellainen se vain on.
Jokaisella matkalla voi ajautua pois kurssista.
Se on vain ajan kysymys.
Joskus kaikki eksyvät.
Anteeksi, pitää vastata.
Haloo?
Puhelimessa. - Ja kun eksyy -
ei tarvitse pelätä.
Täytyy vain uskoa, että löytää perille.
Talo on hieno.
Penny! Mitä...?
Hän pitää sateesta.
Anteeksi. Mitä teet, kulta?
Turmelet puun. Kaupatkin on vielä tekemättä.
Etkö näe sitä? - Kirjaimia? Tietysti.
Ei, hassu.
Yhteistä elämäämme.
Otan osaa suruunne, mutta tilauksessa ei ole katkarapuja.
Tilasin niitä. - Ymmärrän, mutta...
En usko, että ymmärrät.
Miten voisit ymmärtää? Et ole menettänyt tytärtäsi -
ja kaikkea muuta samalla. Kadotit katkaravut.
Ala soitella ja hanki minulle niitä, hitto vieköön.
Onko se hyvä suunnitelma? Kiitos.
Onko muka muistotilaisuutta ilman katkarapuja?
Henry!
Hei. Olen tohtori Melvin. Anoppisi Julia kutsui minut.
Otan osaa suruusi.
Hieno uurna. En ole nähnyt samanlaista.
Suunnittelin sen.
Tai ainakin tein luonnoksia. En ehtinyt mallintaa niitä koneella.
Anteeksi.
Croissanteja ei ole.
Herra Herschel?
Kiitos kun tulitte.
Olemme olleet sinulla töissä vasta kuukauden.
Kaikki sanat kuulostavat turhalta -
joten saat tämän.
Onko tämä kannabista? - Ei. Ruohoa.
En polta itse, mutta isällä on silmänpainetauti.
Anteeksi? - Hän ei puhu englantia.
Huomasin. Minä... - Pascal.
Kiitos, Pascal ja...? - Dumbass.
Dumbass? - Se on nimeni.
Pitää paikkansa.
Hitto.
Hei.
Onko kaappi sinun?
On. Teemme remonttia.
Tässä oli ennen kylpyhuone. - Käytätkö sitä?
En.
Älä heitä sitä pois. Tulen hakemaan sen.
Selvä.
Oletko kunnossa? - Olen.
Tai siis... En.
En.
Anteeksi. Muistutat minua eräästä ihmisestä.
Ei se mitään.
Laita sormi reiän päälle, hengitä sisään, ota sormi pois.
Helppo homma.
Kiitos.
Ai niin. Sairaan hienot lenkkarit.
Mennään.
Valitse leffa. Mikä tahansa.
Jonka minä haluan nähdä? - Niin.
Mitä näistä tekee mieli?
Haluan päällimmäisen. - Tämänkö? Tiedät, minkä haluat.
Mikä tämä on? - Nyt on kung-fu-tiistai.
Onko sellainen olemassa? - Nyt on.
Eikö minulla ole sananvaltaa? - Ei ole.
Hyvä on.
Valmista? - Joo.
Ihan oikea teema. - Joka tiistai, ikuisesti.
Isä sanoi aina, että merellä on yksinäistä.
Kun on viikkoja ulapalla itsekseen, tulee yksinäinen olo.
Se on kuin paino sydämessä.
Minusta hän tarkoitti, ettei matkaa kuulu taittaa yksin.
Muiden pitää tietää, että olemme elossa.
Huomenta, Wendell. - Huomenta.
Jestas! Henry.
Hei!
Huomenta.
On olemassa japanilainen sananlasku.
"Loukkaantunut koikarppi ei voi hoitaa kiduksiaan -
jos se hakee lohtua merileväjumalalta."
Tiedätkö, mitä se tarkoittaa?
Olenko minä koikarppi?
Henry.
Tiedän, että suret. Se mitä tapahtui...
Asiakas on firmallemme kaikkien aikojen tärkein.
Meillä on mahdollisuus uudistaa koko kaupunki.
Pidä vähän vapaata, niin saat pääsi kuntoon.
Viikko tai pari.
Et voi kulkea täällä pyjamassa.
Ymmärräthän sen?
Oletko siellä, Henry?
Kerroin muistotilaisuudessa perhehaudasta -
johon kaikki Mureaux't on haudattu 200 vuoden ajan.
Päätös on sinun, mutta minusta Pennyn ei kuulu olla laatikossa.
Jätin muutaman ehdotuksen kuolinilmoitusta varten.
Apu ei liene pahitteeksi. Soita, kun kuulet tämän.
Jessus! Onko pakko pelotella tuolla tavalla?
Olisin voinut tainnuttaa sinut. - Muistatko...
Onko sinulla tainnutusase? - Ei.
Anna kun autan. - Älä. Säännöt sanovat niin.
Jokainen hoitaa omat romunsa. - Mitkä säännöt?
Mitä teet niillä?
Rakennan. - Niinkö? Olen arkkitehti.
Voin auttaa. Kaikki tarvitsevat apua.
Minä en. Kiitti romusta, kamu.
Lupasin... - Et kai ole pedofiili?
Eikö teikäläisillä pitäisi olla varoituskyltti? -En ole pervo.
Aloitetaan alusta. Olen Henry, entä sinä?
Miksi? - Jotta tiedän, miksi sanon sinua.
Hyvä on. Sano Oprahiksi. - Oprahiksi?
Selvä. Haluaisin auttaa, Oprah.
En kaipaa apua, mutta kiitos tarjouksesta.
Hyvää jatkoa.
Mennään.
KUOLINILMOITUS
Bonjour. - Hei, pomo.
Rouva Herschel sanoi aina, että voimme ottaa ruokaa.
Pascalilla on kolme lasta ja minulla lapamato.
Syökää vain.
Mikä lista tämä on? - Se on...
Ei mikään.
Oletteko nähneet tyttöä, joka kerää romua?
Mitä?
Kyllä! Tyttö pyörän ja koiran kanssa. Mikä hänen nimensä on?
Hän väitti sen olevan Oprah, koska luulee, että olen pervo.
Pervoilla on viikset. Kaikkihan sen tietävät.
Hyvää päivänjatkoa.
Oletko siellä, Henry?
Kuten tiedät, olen uudistamisprojektin johtokunnassa -
ja järjestän tänään hyväntekeväisyys- tapahtuman. Sinun pitää tulla.
Keittiömestari Robaire valmistaa ruoan.
Tule seitsemäksi ja laita smokki.
Voimme samalla keskustella Pennystä.
Soita minulle.
Lopetamme tältä päivältä.
Näittekö tyttöä, josta puhuimme?
Emme.
Mitä hän sanoi? - Hän tietää, missä Oprah asuu.
Mikset kertonut aiemmin?
Voitteko viedä minut sinne?
Menen käymään. - Se on huono idea.
Ei hätää. Palaan pian.
Joo.
"Jos löydät tämän, olen kuollut."
"Palauta osoitteeseen 234 Ransom Lane, New Orleans."
"1. Syyskuuta 2008."
"Nostin purjeet. Lähdin kuivalta maalta ensi kertaa 10 vuoteen."
"Tämä on parasta, mitä olen koskaan tehnyt."
"Pelkään, mutta se kuuluu asiaan, kun tekee jotain ainutlaatuista."
"20. Syyskuuta. Tänään satoi melkein tunnin."
"Sain talteen muutaman kupillisen. Olo on heikko."
"En ole nähnyt maata enkä lintuja pariin päivään."
"8. Lokakuuta. Aamulla ne taas tulivat."
"En ole ainoa, joka nääntyy nälkään."
"15. Lokakuuta."
"Kova myrsky. Paholainen on tullut."
Hitto!
Voi ei.
Hitto!
Älä mene sinne. - Näpit irti!
Mitä sinä teit? - Se oli vahinko.
Häivy! Heti paikalla.
Henry?
Tiedän, että olet kotona.
Unohditko illallisen? Olin varannut sinulle paikan pöydässäni.
Avaa ovi. Haluan vain jutella.
Toin rapuja.
Voin jättää ne kuistille.
Hei sitten. Hemmetti.
Isä sanoi, että tärkein väline matkalla on kompassi.
Se kertoo, mihin on matkalla ja missä on ollut.
Jos sitä ei ole, joutuu tuuliajolle -
ja voi vain toivoa, että löytää takaisin kotiin.
Huomenta, pervo. - En ole pervo.
Minua et huijaa, vaikka ajoitkin viikset. Missä se on?
Tässä.
Odota. Voidaanko jutella? - Ei. Poltit vajani.
Se oli vahinko. - Se oli koko omaisuuteni.
Tajuatko, kauanko kesti... - Rakentaa lautta?
Odota.
Pois tieltä!
Kaikki hyvin. Tulen ihan kohta.
Se oli Oprah. - Odota.
Miksi rakennat lautan? - Painu helvettiin.
Minulla on piirustukset.
Piirsin ne ulkomuistista. Minulla on paljon ideoita.
Voit rakentaa pihallani. Syy oli minun, anna minun auttaa.
Anna olla! - Lopeta.
Et tunne minua. Tuntemattomiin ei kannatakaan luottaa, mutta...
Uskon, että minun kuuluu auttaa sinua.
Anteeksi.
Mikä tämä on? - Mitä luulet?
Menetin tulipalossa työkaluni.
Se oli onnettomuus. - En piittaa.
En enää. Lupasin isäukollesi huolehtia sinusta -
mutta sinusta ei saa tarpeeksi rahaa.
Huomenna lähdet bussilla Biloxiin.
Mene tätisi vaivoiksi.
Tehdään yksi asia selväksi:
En tee tätä siksi, että pidän sinusta.
Ahabilla ja minulla ei ole vaihtoehtoja.
Jos pengot kamojani, hakkaan sinut. - En pengo.
Lupaa. - Lupaan.
Yläkerrassa on vierashuone. - Nukun takapihalla.
Kiitos.
Isä sanoi, että useimmat tarinat alkavat odottamattomalla tavalla.
Henryn tarina alkoi 28. Huhtikuuta 1947.
Silloin Thor Heyerdahl seilasi Perusta Tuamotulle balsapuulautalla.
Hän purjehti lautalla yli Tyynenmeren ensi kertaa 700 vuoteen.
Hänen kuuluisin sitaattinsa on:
Edistys on ihmisen kykyä tehdä yksinkertaisesta monimutkaista.
Jokunen vuosi myöhemmin hän kuoli aivokasvaimeen.
Aikamoinen saavutus.
KUSIPÄÄ
Pikku paskiainen!
Piha on täynnä romua, enkä ole nähnyt häntä kahteen päivään.
Mietin vain... Hänen ei ole turvallista olla ulkona yöllä.
Hän on sisukas. On kai etsimässä lisää romua.
Menisi Pascalin luo. Hänellä on kasoittain romua.
Dumbass!
Täytyy lopettaa. - Hyvää yötä.
Miten marihuanaa valmistetaan.
Pian Ahabilla on nälkä.
Ahab.
Kävit reviirilläni. Miksi Ahab nukkuu?
Ehkä sitä väsytti. - Ei hitossa.
Mitä teet?
Bingo. Katseesi harhailee.
Eipäs. - Sinä hikoilet.
Tuossako?
Mitä tämä on? - Ei mitään.
Tein muhennosta. - Niinkö?
Maistan sitä. - Älä! Et pidä siitä.
Se on gluteenitonta.
Tosi hyvää.
Syötkö sinä loput vai syönkö minä?
Okei...
Mitä sinulla on minua vastaan?
Ei minulla ole mitään ketään vastaan.
Se on epävastaus. - Mikä se on?
Tahdotko kuulla mielipiteeni? - En.
Kerron silti. Kukaan ei ole auttanut sinua.
Siksi et luota keneenkään. - Kiitti, Dr. Phil.
Olenko väärässä? - Olet kaheli.
Sanoo tyttö, joka rakentaa lauttaa romusta.
Suu auki.
Vakavasti puhuen... Mihin menet sillä?
Vakavasti puhuen... Pää kiinni.
Kerro päiväkirjan tyypistä. Pääseekö hän perille? Kuoleeko hän?
Jatka syömistä.
Sinun pitää lähteä -
ennen kuin pasaatituulet muuttavat päiväntasaajavirtaa.
Entä sitten? - Eikö ollut vaikuttavaa?
Internet ja aivot tuottavat vastauksia.
Tein listan kaikista tavaroistasi.
Tiesin. - Nämä meidän pitää vielä hankkia.
Meidän? - Niin. Sinun, minun ja...
Mikä koiran nimi on? - Ahab.
Meidän ja Ahabin. Tarvitsemme...
Ahab.
Tarvitsemme nuo kamat, että lautasta tulee kelpoinen.
Kelpoinen merelle. Sille on oma sanakin...
Miksi luulet, että saat auttaa minua?
Muuten vain.
Se on epävastaus. - Niin on. Opit nopeasti.
Tämä on hyvää.
Menen vessaan.
Älä syö enempää muhennosta. Se on aikuisille.
Voi ei.
Hei.
Lattia kamppasi minut.
Anteeksi, että valehtelin muhennoksesta. En ole pervo.
Nimeni on Mildred.
Se on kamala. Sano minua Millieksi.
Mildred? Selvä.
Millie.
Tarun mukaan vuonna 1959 -
William Willis, tavallinen putkimies Montaukista -
uskoi, että voi puhua vaimonsa kanssa.
Ajatuksen voimalla. Se on telemetriaa tai jotain.
Eräänä päivänä TV: Tä katsoessaan...
...hän sai pähkähullun idean.
Hän otti muistikirjansa ja alkoi piirtää. Eikä edes tiennyt miksi.
Pari viikkoa myöhemmin hän lähti matkaan omalla lautallaan.
Kuten se Thorkin.
Hän seilasi kohti Etelä-Amerikkaa yksinään -
kärsi paahteesta ja nestehukasta -
ja söi pelkkiä persikoita ja tomaatteja.
Kahden kuukauden päästä hänen matkansa loppui.
Hän löysi sen, mitä oli etsinyt.
Kun hän huomasi onnistuvansa...
...vain yksi ihminen koko maailmassa tiesi hänen ajatuksensa.
67 % ihmisistä kuolee niin, ettei kukaan näe.
Luin sen eräästä kirjasta.
KADONNUT
Pormestarin ja kaupunginvaltuuston tuella -
New Orleansin uudisrakennusprojekti muuttaa koko kaupungin.
Haloo?
Ethän unohtanut peruskiven muurausta?
Missä olet? - Muistatko, kun puhuit kiduksista?
Hoidan niitä. - Ymmärrän, että sinulla on vaikeaa -
mutta projekti kärsii takiasi.
Kokoa itsesi ja tule töihin.
Olet oikeassa. - Niin olenkin.
Tarvitsen ison auton. - Miksi?
Pascal ja Dumbass voivat auttaa.
Mistä sinä oikein puhut? - Rakennan lautan.
Lautan?
Lautta kelluu, vaikka se hajoaisi. Varsinkin jos teemme sen romusta.
On olemassa japanilainen sanalasku.
Kun karppi on menettänyt poikasensa...
Kiitos. Aloitan heti.
Et kuullut loppua.
Hemmetti.
Kaverit!
Meillä on uusi projekti.
Mitä nuo ovat? - Romua.
Ei. Se on lautta.
Aloitetaan.
Katso. - Mikä se on?
Vaihdoin Volvoni tähän. Eikö olekin hieno?
Keitä nuo ovat? - Olen Dumbass.
Hyppää kyytiin. - Enkä.
Älä nyt jänistä.
Minne mennään?
Mitä nyt tehdään?
Mitä me täällä teemme? - Hankintoja.
Lautta on saatava veteen ennen myrskyjä.
Eniten aikaa menee romun keräämiseen.
Tehdään se kerralla pois alta.
Hajaannutaan. Pascal, tule tänne.
Anteeksi se taannoinen. - Ei se mitään.
Rakennat kuulemma lauttaa. - Jep.
Sellaista en olekaan ennen tehnyt. - Voinko kysyä jotain?
Mitä mieltä olet Henrystä?
Hän on vähän outo. Ihan kuin ei olisi kaikki kotona.
Johtuu kai siitä, että vaimo kuoli viime kuussa.
Autokolarissa. Hän oli taiteilija.
Teki meille munkkeja aamupalaksi.
Hänessä oli intohimoa. Sellaista näkee joskus.
Hän tykkäsi sinusta. Olet kuin pyörremyrsky.
Pyörremyrsky?
Miksi sinua sanotaan Dumbassiksi? - Isäni antoi sen nimen.
Hän oli laivastossa ja sai oikein mitalinkin.
Häneen verrattuna olen tyhjäntoimittaja.
Potaskaa.
Kuulostaa kusipäältä. - Sellainen hän on.
Perhettä. Sitä ei voi kukaan valita.
Tulkaa tänne!
Mitä nuo ovat? - Ponttoneja.
Lautassa pitää olla kellukkeet. Taisimme löytää ne.
Odotetaanko niiden tuloa rantaan? - Ne ovat kiinni proomussa.
Sidotaan köysi kumiveneeseen ja vedetään ne rantaan.
Mitä sinä teet? - Haen ne meille.
Mihin tuo piski menee?
Hetkinen. Voit lainata vaatteitani.
Missä se laatikko on? - Otan tästä.
Älä!
Et sinä niitä halua.
Täällä on jotain paljon parempaa.
Naamiaisasuja.
Onko kaikki hyvin? - Näytän ääliöltä.
Se on varmaan ihan hyvä.
Näytä.
Hieno. Pidin sitä viidennen luokan Halloweenina.
Se on kamala. - Mutta kuiva.
Pelasitko baseballia? - Joo, junnuna.
Olin sieppari. - Niinkö?
Junioribaseballissa? - Niin.
Kiva kämppä. - Kiitos.
Oletko suunnitellut tämän? - En. Teimme remonttia.
Etkö tuonut vaatteita kotoa?
Ei se ole kotini. Setäni asuu siellä.
Minulla ei ollut paljon mitään.
Missä vanhempasi ovat?
Yöstä tulee kylmä. Jos tahdot nukkua vierashuoneessa... -Ei tarvitse.
Kiitos vaatteista.
Minulla on kuumaa kaakaota.
Tolvana.
Ja vaahtokarkkeja!
Narrasin vaahtokarkeista. Minulla on vain näitä.
En tiennyt sitä äsken. - Murot käyvät hyvin.
Vaimoni...
Hän himoitsi näitä.
Azorit.
Mitä?
Sinne minä menen.
Jos kerrot kenellekään...
Miksi Azorit? - Miksei?
Se on epävastaus. - Niin on.
Kysyn, koska se on kaukana ja olet...
13-vuotias? - 16.
Amelia Earhart oli nuorempi aloittaessaan lentämisen.
Niin, mutta hän putosi mereen.
Ihan sama. Lentäminen on vaikeampaa kuin seilaaminen.
Niin onkin.
Etkö ole tahtonut tehdä mitään ainutlaatuista?
Olet ulapalla yksin. Eikö sinua pelota?
Olen ollut yksin jo kauan.
Pelottaako yksinolo sinua?
Pelottaa.
Pelottaa se.
Sinä oletkin nynny.
Oliko se poika vai tyttö?
En tiedä.
Emme halunneet ottaa selvää.
Mutta Penny varmasti kysyi.
Ja sai tietää, muttei kertonut minulle.
Se olisi niin hänen tapaistaan.
Toivottavasti hän kysyi.
Kiitos kaakaosta.
Ei kestä.
MATKUSTA AZOREILLE
Tarinan mukaan David Pearlman, vakuutusmyyjä New Orleansista -
oli ostamassa tyttärelleen Mars- patukkaa, kun hänen vaimonsa kuoli.
Tai ehkä se oli Butterfinger.
Tytär oli mukana, kun hän levitti tuhkia -
mutta hän ei jättänyt jäähyväisiä.
Meri veti Davidia puoleensa.
Kerran kun hän käveli rannalla tyttönsä kanssa -
hän löysi pullon, joka oli huuhtoutunut rantaan.
Sisällä oli päiväkirja, joka muuttaisi molempien elämän.
Lupaa, että isompana etsit minut käsiisi.
Olen täällä. - Hän oli paikalla, kun isä lähti...
...muttei silloin, kun tämä kohtasi paholaisen avomerellä.
Kukaan ei ollut.
Se ei haittaa.
Kuolemassa kyse ei olekaan kuolleista -
vaan niistä, jotka joutuvat jatkamaan elämää ilman läheisiään.
Jotkut yrittävät säilyttää muistot, toiset taas unohtaa.
Kumpikaan ei toimi.
Kun tarpeeksi aikaa on kulunut, huomaa muuttuneensa.
Mitä sinä täällä teet?
Henry...
Näytät kamalalta. Mitä olet tehnyt kolme viikkoa?
Wendell meinasi erottaa sinut.
Muistutin häntä, miten saitte urakan.
Hän puhui veneen rakentamisesta. - En puhunut veneestä.
Hyvä. Hän ei muusta puhunutkaan.
Se on lautta. Rakennan lauttaa.
Sitä hän kai tarkoitti. - Oletko käyttänyt huumeita?
Eivät ne vaikuta enää.
Olen huolissani sinusta.
Mitä se oli? - En kuullut mitään.
Voitko palata myöhemmin? Olen...
Mitä hittoa tuo on?
Onko tuo se lautta, josta puhuit? - On.
Et ole kunnossa. En lähde, ennen kuin lupaat etsiä apua.
Kyllä. Menen terapiaan.
Mukava kuulla. Haluan, että paranet.
Voin jo paremmin. - Hyvä.
Kuka se oli?
Ei kukaan. Tule, meillä on hommaa.
Tule nyt.
En ole hullu, vaikka saatat luulla niin.
Voin hyvin.
Julia huolehtii aivan turhaan.
Miksi uskot, että pidän sinua hulluna?
Julia varmaan kertoi kaiken lautasta.
Tiedän, miltä se kuulostaa. Sekopäiseltä!
Rakennan lautan teinitytön kanssa kuukausi vaimon kuoleman jälkeen...
Kuulostaa hullulta. - Kuulostaako?
Sano sinä. - Mitä haluat kuulla?
"Käsittele tunteitasi."
Tai "Hyväksy tapahtunut."
"Miksi hitossa rakennat lautan, typerys?"
Minä en rakenna lauttaa, vaan sinä.
Tämä oli tässä.
Henry... - Minussa ei ole mitään vikaa.
Olen kunnossa.
Voinko kysyä jotain? - Kysy pois.
Kuulin yhdestä jutusta, joka tapahtuu suistolla.
Maatilojen jokivesi virtaa mereen. Tiedätkö missä se on?
Vedessä on hurjasti tuholaismyrkkyjä.
Ei näitä voi käyttää. - Kun myrkyt joutuvat veteen -
ne imevät vedestä hapen ja kalat hukkuvat.
Se on luonnonilmiö.
Kalat hyppivät pois vedestä, jotta ne pysyisivät hengissä.
Ajattelin mennä katsomaan sitä.
Mitä mieltä olet? - Mistä?
Unohda.
Näitä lautoja ei voi käyttää. Ne ovat lahoja.
Tuo koira...
Se tekisi kaikkensa tytön eteen.
Tykkään lautan rakentamisesta. Aina se kipsilevyt voittaa.
Mietin vain, miksi teette tämän?
Jos hän seilaa sillä, hän ei selviä hengissä.
Tuota juuri tarkoitin.
Millie! - Täällä.
Meidän on ostettava lautoja...
Mitä sinä teet?
- Hitto!
Älä koske niihin! - Anteeksi. Siivoan sen.
Haukuit minut omien kamojesi penkomisesta ja sitten...
Miksi rakennat lautan? Pääset hengestäsi.
Olet pelkkä kakara!
Millie?
Siellä ei ollut minttusuklaajätskiä. Uskomatonta.
Ostin suklaajätskiä, elintarvikeväriä ja minttukarkkeja -
niin tehdään se itse. Sopiiko?
Vauvalle se ainakin sopii. Siitä tulee hyvää.
Tulenko hulluksi?
Koko maailma on hullu.
Hitot siitä.
Älä tee sitä. - Ei se haittaa. Se on hyvä asia.
Näettekö? Nyt meillä on tarpeeksi puuta.
Tarvitaan lisää apua. - Entä kolme poikaasi?
Mitä seuraavaksi?
Vie valokuvat työhuoneeseen.
Hyvältä näyttää. Vain masto puuttuu.
Oletko varma? - En tiedä.
Antaa mennä.
Vetäkää.
Melkein.
Valmista tuli. - Hyvä.
Hyvä.
Oletko hereillä?
En.
Pian pääset aloittamaan matkan.
Se on tarkoitus.
Halusin vain pyytää anteeksi...
Että olin idiootti. - Ei se mitään.
Kaikilta menee joskus maltti.
Ai niin. Ajattelin...
Mene katsomaan niitä hyppiviä kaloja.
Se olisi mahtavaa.
Aja.
Hieno.
Henry?
Pyhä isä.
Saako liittyä seuraan? - Toki.
Pitäisi varmaan juhlia.
Harmi, että ruoho loppui.
Tähän rakennetaan asuntoja.
Firmani piti uudistaa kaupungin ilme.
Tykkään tästä tällaisena.
Vanhoja veneitä, puuta...
Isä toi minut tänne kalastamaan, kun olin pieni.
Joskus asiat ovat paremmin, kun ne eivät ole täydellisesti.
Olin väärässä sinusta.
Miten niin? - Et ole pervo.
Onneksi huomasit sen viimein.
Kukaan ei ole koskaan välittänyt minusta.
Ainakaan isän jälkeen.
Siksikö teet tämän?
Jos et, ei se mitään. Ajattelin... - Niin teen.
Välitän sinusta.
Näin laatikon hyllyllä.
Onko hän siinä?
Millainen hän oli?
Hän oli monia asioita.
Valokuvaaja, huono kuvanveistäjä, surkea kokki...
Klovni. - Klovni?
Lastenjuhlissa.
Hän keksi tarinoita ensitapaamisestamme.
Naapurimme uskoivat pitkään, että olimme vakoojia.
Hän teki aina... sellaisia hassuja juttuja.
Kun tapasimme, hän kaatui pyörällä ja satutti päänsä.
Vein hänet sairaalaan ja hän pyysi ottamaan meistä kuvan -
siltä varalta, että menettäisi muistinsa. Hän oli...
Hän oli aika kesytön.
Niin kuin pyörremyrsky?
Niin varmaan.
Kuulostaa sairaan hienolta tyypiltä.
Niin hän olikin.
Jäädäänkö tähän vähäksi aikaa?
Jäädään vaan.
Sanotaan, että ennen kuolemaa elämä vilahtaa silmien ohi.
Se on paskapuhetta.
Useimmat ehtivät miettiä vain muutamaa asiaa.
Penny ajatteli vain yhtä.
Hitto.
Kuka hän on? - Millie.
Hän on kadonnut. - Eikä ole. Hän on autossa.
Missä hänen vanhempansa ovat? - En tiedä.
Kuinka vanha hän on? - 16.
Hyvänen aika. Oletteko te...? - Ei. Ei tietenkään.
Autan häntä. - Missä?
Rakennamme lautan. - Olet tullut hulluksi.
Ensi kertaa pitkään aikaan voin hyvin.
Hyvin? Haiset kiertolaiselta, talo on kuin myrskyn jäljiltä -
ja menetät pian työsi. - Ei voisi vähempää kiinnostaa.
Se on hulluutta! - Eikä ole. Olet väärässä.
Penny olisi rakastanut lautan rakentamista.
Hän halusi, että tekisin jotain hullua.
Onneksi olkoon. Se onnistui.
Hän halusi sinun rakastavan häntä sellaisena kuin hän oli.
Et sellaisena kuin halusit hänen olevan.
Oletko Millie? - Olen.
Olen pahoillani tyttärenne kuolemasta.
Tunsitko hänet? - En.
Mutta tiedän, miltä tuntuu menettää läheisiään.
Äitini kuoli, kun olin pieni. Isä teki parhaansa siinä tilanteessa.
Sitä Henrykin tekee. Hän auttaa minua.
Ja minä autan häntä.
Lähden huomenna ja ajattelin ottaa Pennyn mukaan.
Hän pitäisi siitä.
Niin pitäisi.
Emme me ole hulluja.
Olemme vain vähän eksyksissä.
Eikö teistä ole tuntunut siltä?
Hän oli...
Soita, jos saat kuolinilmoituksen valmiiksi.
"Olen uskonut 6 mahdotonta asiaa ennen aamiaista." Lewis Carroll.
Mikä hätänä? - Ei mikään.
Pelottaako sinua?
Haluatko yhä lähteä? - Haluan.
Oliko siinä kaikki?
Käyn katsomassa.
Raskaana oleva nainen kuoli auto-onnettomuudessa.
Mikä hitto tämä on?
Mistä sait tämän? Se oli Pennyn autossa.
Voin selittää. Olisi pitänyt kertoa... -Mitä?
Haluan kuulla. Miksi sinulla on tämä?
Tiesin, että olisit täällä. Saat maksaa autosta, pentu.
Kuka sinä olet? - Ei kuulu teille.
Tule. - Päästä irti, munapää!
Mitä sinä teet?
Millie!
33 % ihmisistä kuolee niin, että joku näkee.
Henry ei ollut paikalla sinä tiistaina, kun Penny kuoli.
Miksiköhän silloin, kun elämä kääntää selkänsä -
alkaa miettiä menneitä?
Sellaista, mikä teki onnelliseksi ja olon turvalliseksi.
Joskus se on muisto. Paikoista, joissa on ollut -
asioista, joita on tehnyt -
tai ihmisistä, joita on rakastanut.
Siitä kaikessa on lopulta kyse.
Niistä tahtoo pitää kiinni, jotka ovat jättäneet jäljen elämään.
Heidät tahtoo ottaa mukaan, muttei voi.
Kun on vaikeuksissa, tekee kaikkensa, jotta olo kohenisi.
Se on kuin pitelisi vettä kämmenissä.
Vaikka puristaisi kuinka kovaa, se valuu pois.
Oletko Mildredin isä? - Huoltaja.
Tytöllä oli onnea. Isku oli kova, mutta vaaraa ei ole.
Hänellä aivotärähdys ja tikkejä. Pidämme hänet tarkkailussa.
Hän on hereillä, mutta saanut rauhoittavia.
Hei.
Hei, pikkuinen. Lääkärin mukaan tulet taas kuntoon.
Sinulla on kuhmu päässä, mutta näytät...
Kamalalta? - Niin.
Niin... Tavallaan.
Olisi pitänyt kertoa.
Tiedätkö nyt kaiken?
Olit paikalla.
Olen todella pahoillani. - Ei se mitään.
Ei se ollut sinun syysi.
Olen iloinen...
Ettei hän ollut yksin.
Isäni kuoli seitsemän vuotta sitten.
Hän katosi Tahitin rannikolla, tai niin ainakin luullaan.
Tiedän ainakin sen.
Kaipaan häntä.
Kaipaan valtavasti.
Hän jätti minut.
Jouduin jäämään kotiin.
Hän ajatteli sinua, kun hän...
Mistä tiedät?
Minä vain tiedän.
Henry, Wendell tässä.
Jos et soita minulle...
Soita minulle.
Ei uusia viestejä.
OLE ROHKEA!
Uskomatonta, että tämä on meidän kotimme.
Lapsemme asuvat täällä.
Oletko onnellinen? - Hurjan onnellinen.
Hän oli pyörremyrsky.
Taidamme tarvita karvaisen kaverin mukaan.
Näytät erilaiselta. - Ai? Ajoin parran.
Ei. Se johtuu jostain muusta.
Tajusin juuri, etten osaa reittiä.
Ei sillä ole väliä. Pääsemme perille.
Bon voyage!
Muista kirjoittaa.
Isä sanoi, että jokainen matka on täynnä yllätyksiä.
Meidän matkamme oli myös.
Tule katsomaan.
Emme pääse historiankirjoihin -
mutta se ei haittaa.
Emme tehneet matkaa siksi.
Tämä on meidän tarinamme.
Useimmat tarinat ovat samanlaisia. On sankareita ja konnia.
Toisissa on onnellinen loppu, toisissa surkea.
Emme osanneet arvata tarinamme kulkua, mutta tällaisen saimme.
Asiat ovat paremmin, kun ne eivät ole täydellisesti.
Tarinat päätetään usein sanomalla "loppu" -
tai "elivät onnellisina elämänsä loppuun asti". Minusta se on tyhmää.
Mikään ei ole niin yksinkertaista.
Monet tarinat alkavat odottamattomalla tavalla -
ja niin myös loppuvat.
PÄÄSIMME PERILLE!
Luin kerran, että 67 % ihmisistä kuolee niin, ettei kukaan näe.
Sitä en tiedä, moniko elää niin, ettei kukaan näe.
Sellaisesta ei kai kirjoiteta.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Suomennos: Anna Hiltunen BTI Studios